Az előző részek tartalmából...
- Hol rejtetted el a gyűrűt? - Nem fog tetszeni.
- És ez a gyűrű mennyit is ér? - Legalább egymillió dollárt.
- Oké, segítek neked. - Tényleg?
- De amikor visszaszerzed, 10%-ot kapok a gyűrűből. - Oké.
Mesélj még Sofiáról!
Sokat tudok a büntetésekről.
A büntetőről, a megbüntetettről, arról, aki azt mondja: "Elég volt. Menj innen!"
- Higgadj le! - Figyelj, van egy kis problémánk.
- Nagyon sajnálom! Nem így kellett volna történnie. - Ez van, Ezra.
Te, Julia és Richard további értesítésig nekem dolgoztok.
Ő Charlotte Grovesnor. Miss Grovesnor a vermonti Burlingtonban él,
és egyike azoknak, akik elsőként kezdték gyűjteni a Toby-kancsókat.
Szerezzétek meg a sárga gyémántos gyűrűt, hozzátok el a Doktornak,
- és aztán mehettek tovább ügyefogyott kis utatokon. - Ideje lépnünk.
A Doktor. Hátba fogjuk szúrni, Maxie, aztán szemből is,
és aztán talán mindkét oldalról is. Mind szabadulni akarunk az uralma alól.
Összeadjuk mindazt, amit valaha is tanultunk.
Minden trükköt, minden mutatványt, minden átverést.
Levadásszuk, és mielőtt átadjuk az FBI-nak,
mindenét elvesszük, amije van.
...a karcinogén potenciállal bíró fémek szervezetben való kioldódása.
Éppen ezért a kollégáim nyilvánvaló apátiája ellenére
nem lehet kétséges, hogy az ortopédiai rögzítő eszközöket in situ hagyni
6 HÓNAPPAL KORÁBBAN
- nem másnak, mint félrekezelésnek kellene tekinteni. - Doktor! Doktor!
- Elnézést! Kérdése is van a témához? - Arra is rátérek.
- Mert vannak kollégáink, akik kérdeznének. - Akkor folytatnám.
Ha próbálják követni a gondolatmenetet, akkor az egyetlen ok,
amiért egy implantátumot nem távolítunk el, a sebész inkompetenciája.
Nagyon is követtük, Jeffery.
De ha már az implantátumeltávolításról beszélünk, talán... tudja, esetleg
valaki végre eltávolíthatná a karót, amit nyelt.
És ennyi időnk volt a kérdésekre,
szóval gondolom találkozunk az akciós menüknél.
Imposters - 2x08 A második fázis szívás
BURLINGTON, VERMONT
Szép hely Vermont. A hegyek, a fák, a régi kis farmok.
És a tehenek.
- Olyan sok tehén. - És a tehenek. Tessék!
- Mi ez? - Most a Doktornak dolgoztok. Fedezi a költségeket. - Bakker!
- A pénzkereséshez pénz kell. - Ez nem bónusz, Richard. Tudod, a Doktor...
- Tudjuk. - Helyes. Amíg ti megszerzitek a gyűrűt, mi kutatunk egy kicsit.
Ha el akarjuk kapni a Doktort, rá kell jönnünk, ki ő valójában.
- Oké, menjünk. - Nem, te itt maradsz.
- Azt akarod, hogy bébiszitterkedjek? - Felügyelj.
- Nekünk nem kell bébiszitter. - Ez a terv.
Megértettétek?
Akkor kezdjük!
A célpontotok Charlotte Grovesnor. 38 éves, elvált, nincs gyereke.
Mérsékelt saját jövedelemmel.
Keddenként Charlotte elmegy a régiségboltba.
Egyetlen dologért megy oda.
Jó napot! Ajánlhatok egy amis ágyterítőt?
Vagy esetleg egy Jan McLean-babát?
Vagy talán egy Toby-kancsót. Sokan érdeklődtek ma ezután.
Nem, köszönöm. Engem nem érdekel.
Meg is van. 350 dollár, ugye?
- 350 a nagyon ritka Toby-kancsóért. - Örülök, hogy még itt van.
Becsomagolom önnek.
350 dollárt kér el a Royal Doulton Dick Turpinjéért?
Nem, ez nagyon ritka 1935-ös Royal Worcester.
- Azt várja, hogy bárki is elhiszi ezt? - Elnézést, mi a probléma?
- Semmi. A hölgy csak összezavarodott. - Ne is haragudjon, de szakértő vagyok.
- És ez itt 45 dollárnál nem ér többet. - Jó ég!
Ha a megélhetésemmel szórakozik, fenéken fogom billenteni.
- Fenéken billent? - Biztosan semmi oka rá, hogy fenyegesse a hölgyet.
Ez itt nem egy hölgy.
- Visszalépek az üzlettől. - Downton Abbey, olvassa el a táblát!
Minden üzlet végleges. Lezártuk.
Már megbocsásson!
Ez az én pénzem.
Ez felháborító! Miért nem azt a totál csalót dobja ki helyettünk?
Ez nagyon kedves volt öntől.
Nekem kellene megköszönni.
Sosem jöttem volna rá, hogy így lóvá tettek.
Ez a fajta becstelenség már undorító.
Jaj, milyen udvariatlan vagyok. Clive-nak hívnak. Clive Rhumegai.
Charlotte. Grovesnor. Örvendek a találkozásnak, Clive.
- Sok szerencsét! - Önnek is.
Miután tíz évig dolgozol valakinek, azt hinnéd, átkozottul többet tudsz róla.
Feltételezzük, hogy Cynak igaza van. A Doktor igazi doktor és Buffalóban él.
Ez még mindig jókora szénakazal. Buffalóban hol? Milyen doktor?
Hová szeret ebédelni járni?
Szent szar, mindenemet ráteszem, hogy ortopéd sebész.
- Max, semmid sincs. - Igaz, akkor hívd megérzésnek!
Ezt a tollat használta, amikor elmentem hozzá.
Zsebre vágtam. Ez egy puskatoll. Különleges eseményeken osztogatják,
- például orvosi konferenciákon. - Lám-lám, ez jó kiindulópont.
Nincs nyoma a vendéglistán, nincs fénykép. Francba.
Biztosan van még fénykép, igaz?
Valószínűleg próbálta elkerülni a fotózást. Az mi?
A konferencia hivatalos fotósa, Allen Klugemar.
Őt könnyű lesz elérni.
Mi az?
Élvezed ezt.
Nem, nem élvezem.
- Elfogadom. - Van különbség.
Megtanultam, hogy ne büntessem magam többé,
hogy a döntések, amiket meghoztam, a dolgok, amiket megtettem...
hogy van büntető, a megbüntetettről,
és az, aki azt mondja: "Elég volt. Menj innen!"
Igen, én is hallottam ezt a kis Lenny Cohen-beszédet korábban.
Én fenntartással fogadnám, Jules. Lenny elmebeteg.
Színpadra!
Két lattét kérek. Finoman a habbal. Köszönöm!
Mondtam neki, hogy Vermontot nem vállalom. Manhattant igen.
Brooklynt, ha kalandos kedvemben vagyok.
De higgy nekem, ha nagyobbak az ajánlatok, a kisebbekért is fizetnek.
- A lattéjuk. - Köszönjük! Igen, tudom. Rendben, le kell tennem. Arigato.
Alex most mondta, hogy kell az ellenajánlat.
Ez kiszámíthatóan borzalmas. Hol van Clive?
Most üzent. Késik.
Nem kétséges, hogy az összes régiségbolt kirakatát megbámulja. Megszállott.
Ezt latténak nevezik? Meg kell ismételnünk.
Menj el!
Nézd, itt is vagyok.
- Annyira sajnálom! - Itt a kedvenc ügyfelem.
Helló!
- Üdv újra! - Elnézést, hölgyeim. Ő itt... - Charlotte. - Charlotte.
Meglehetősen váratlan módon találkoztunk egy régiségboltban.
- Elragadó. - Megbocsátanál egy másodpercre? - Épp indultam.
Annyira sajnálom.
Tegnap annyira ideges voltam, hogy teljesen el is felejtettem megkérdezni.
Ön a Toby-kancsók szakértője, és az a helyzet, van egy kisebb küldetésem,
hogy megtaláljam a megfelelő típust, és azon tűnődtem,
- vajon elhívhatnám-e holnap ebédelni. - Ebédelni? - Igen.
Hátha tudna tanácsot adni, mint tegnap. Mármint ha nem lenne túl nagy teher.
Ebéd...
- Jó lenne, persze. - Csodálatos. - Igen.
Elnézést!
Megvan, rendben. Itt a névjegyem.
Küldje el az időpontot és a helyszínt és majd... majd ott találkozunk.
- Nagyon várom már, Charlotte. - Igen.
Nézzenek oda!
Őstehetség vagy.
- Ennyi kaja! - Ennyi ingyen kaja!
Igenis vannak bónuszok, ha a Doktornak dolgozunk. Maddie csak keserű.
Miért vagyok keserű?
Csak az számít, hogy Charlotte bekapta a csalit.
- Lesz ebéd. - Egy hosszú csalás, ami figyelemelterelésre épít, akkor jó,
ha tudod, mik az eshetőségek, ha elvégzed a házi feladatot,
és nem látom, hogy nagyon tanulnátok.
Egy álkőben tart egy bejárati ajtó kulcsot.
Csak be kell osonnunk, megtalálni a kancsót, elhozni a gyűrűt. És taps!
- És ha a gyűrű nincs a kancsóban? - Az a Doktor sara. Ez az ő infója.
És tényleg azt hiszed, hogy ő is így fogja majd látni?
- Tudjuk, hogy mit csinálunk. - Tudjátok?
Akkor talán nincs is szükségetek rám.
Talán nincs.
Sok szerencsét!
- Mi a baj? - Jól vagyok. - Nem vagy jól. Látom.
- Intuitív vagyok. - Feliratkoztál a Nap szavára?
- Koncentrálnod kell a játékban. - Azt csinálom.
Maddie mondott valamit. Nem megy ki a fejemből.
Ő ilyen.
Tudom, de azt hittem, áttörést értem el, és most nem tudom.
Tudod, mi jobb az áttörésnél? Egy betörés.
Szerezzük meg azt a hülye gyűrűt.
Szóval Anglia melyik részéről származik?
Nem biztos, hogy be tudom tájolni az akcentusát.
Nos én... Notting Hillből jöttem.
Az akcentusom főként Notting Hillből jön.
- Ez pompásan néz ki. - Biztosan jobb, mint amihez otthon hozzászokott.
A brit ételek...
Bocsánat! Nem kellett volna ezt mondanom az ételről.
Valójában sohasem jártam Angliában.
Szeretnék elmenni... esetleg. Nem... Nem tudom, valamikor.
- Nos, el kellene mennie. - Nem szeretek utazni.
Általában véve számomra problémás másokkal, idegenekkel kijönni.
Értem.
- És mikor kezdte el a Tobykat gyűjteni? - 26 éves koromban.
Megláttam egy fehérre festett Phillipset egy vásárban és elbűvölt.
És poénból megvettem, és így csöppentem bele az egészbe.
- Magával mi a helyzet? - Nos, én még igazából új vagyok ebben. - Igen.
Az apám...
Ő...
Ő szerette ezeket, és volt néhány a kocsmában, amit üzemeltetett.
Így amikor eldöntöttem, hogy hotelt és kocsmát nyitok itt, nos...
- minden kocsmámban lesz valamennyi Toby-kancsó. - Hurrá!
Nem vettem a legjobb startot a gyűjtést illetően. Hála istennek, ön megjelent.
- A régiségek piaca tele van kufárokkal. - Azt hiszem, egy jó oktató jól jönne.
Van Toby-kancsó?
Néhány a hálószobában.
Mindet megnéztem. Nincs gyűrű.
Francba!
- És ez itt oké, látja ezt itt? - Igen, látom. - Lehajlik. Ez hiba.
Ettől lesz ez nagyon-nagyon ritka és értékes.
Értem.
- Pompás! - Igen. - Ó, elnézést! A munka egy kissé...
TALÁLD KI, HOL VAN!
Bocsánat!
- Értékes... - Ezt mondta. - Igen. - Ezt biztosan...
- Biztos nagy gondot fordít rá, hogy biztonságosan tárolja őket. - Igen.
Építettem egy szabályozható klímájú szobát.
- Ez körülményesnek tűnhet, azt hiszem, de... - A kancsói megérik.
Jó ég! Bocsánat! De buta vagyok!
Nos, nem maga az első, aki megjegyzi.
Szóval, ez a szabályozható klímájú szoba...
Nagyon remélem, hogy nemcsak a kancsóim érdeklik.
Nem tudom. Nem, nem, csak a szoba. Csak a szoba. Padlás, ugye?
- Nem, pince. De nem játszadozhat bárki a... - Dehogy, természetesen.
Bocsánat, ki kell... Bocsásson meg egy pillanatra! Ki kell mennem a vécére.
- Halló? - Jól van, figyelj! A pincében van, oké?
Le kell mennetek. Egy külön szobában vannak. Van egy egész szobája ezekkel.
- Azt mondja, van pince. - Igen, a spájzból nyílik.
- Hogy érted, hogy a spájzból? - Mi van?
- Anya sosem tartott volna Toby-kancsót a pincében. - Jézus Mária, Richard!
Oké, megyünk le, Ez.
Pince.
Ó, igen.
- Ne! Gyerünk már! - Picsába!
- Máris végeztünk? - Sajnálom, tényleg mennem kell.
Ilyen hamar? De olyan csodásan éreztük magunkat.
Nem lett volna szabad meginnom a második pohár bort.
- Helytelen volt. - Nem, egyáltalán nem. Ez...
Láttam a megvetést az arcán. Ismerem azt a nézést.
Ne, ne, kérem. Az... Legalább az autójáig hadd kísérjem el!
Nem, köszönöm. Viszlát! Hazamegyek.
És a francba, az ebédnek vége. Ezra szerint talán visszajön.
- Mi? A második fázis szívás. - Teljesen.
- Mi történt, öreg? - Nem tudom. Minden nagyszerűen ment. Jól éreztük magunkat.
Boroztunk és... és elkezdett kacérkodni, tudjátok?
Igazán kacérkodni. És valahogy kiakadt és zavarba jött vagy valami, nem tudom.
- Kacérkodni? - Igen. - Az jó. Mi a gond? - Mi a gond?
Úgy hangzik, mint a félénkecske hölgy újra szeretni akar baromság. Menj bele!
Azt akarod, csábítsam el?
- Nem, nem, nem erre játszottunk. - Oké, ne csábítsd el,
de ahogy Richard mondta, menj bele a...
a romantikus vágyaiba.
Mind látjuk az őrült iróniát.
- Persze. - Nem vagyunk szívtelenek. - Nem, csak nekem kell azzá válnom.
Hihetetlen.
Hová mész?
Csak úgy juthatunk be abba a pincébe, ha Charlotte beenged engem.
- És csak úgy enged be... - Ha megadod neki, amit akar.
Úgy érted csapjam be, hogy azt higgye, szerelmes vagyok belé.
Nézd, a tanácsom kell?
Találj más módot, hogy megszerezd a gyűrűt. Egy pörölyt esetleg.
- A következő rész nem neked való. - Ez mit jelent? Milyen rész?
A következő rész, a nehéz rész. Ez nem a magadfajtáknak való.
Az olyanok, mint te, jobbak nálam.
Te nem vagy jobb nálam?
Beszélj a nehéz részről, Maddie!
Tudni akarod, hogy értem el, hogy belém szeress?
Ez nem átverés.
Mutatnod kell neki valamit az igazi énedből.
Aztán találni kell valamit benne,
amibe igazán, őszintén képes vagy beleszeretni.
Így csinálod azt, amit én is.
Nagyon óvatosnak kell lenned, Ezra.
Néhány emberen nagyon nehéz túljutni.
- Miféle lencse ez? - Elnézést, nyomozó! Letenné azt?
Mr. Klugemar, ennek nem kell olyan bonyolultnak lennie.
Nem adhatom át a munkám csak úgy a rendőrségnek...
- Kezdek rákattanni az Instagramra. Ismeri az Instagramot? - Uram, kérem!
- Az egy nagyon drága gép. - Ne bassz! Mennyire?
A megélhetésem.
- Bocsánat! - Jól van, hozzunk egy végzést!
Amikor visszajövünk, csak a fényképek kellenek, igaz?
Nem kell elvinnünk az egész felszerelést.
Lesz parancsunk, azt viszünk el, amit csak jónak látunk.
Ez a megélhetése.
Pendrive jó lesz?
- Halló! - Üdvözlöm, Charlotte! Clive vagyok.
- Helló! - Csak fel akartam hívni.
Nem bírtam elviselni a gondolatot, hogy valamivel megbántottam.
Attól félek...
Nem voltam egészen önmagam az utóbbi napokban.
Tartom magam, de...
a veszteség csak halmozódik.
Az apja?
Igen, az apám.
Részvétem.
Halló!
Clive?
Igen, itt vagyok.
Sajnálom, hogy eltűntem az ebédnél.
Az igazság az...
Az igazság az, hogy azt érzem, kötődöm önhöz, Charlotte.
Nem tudom egészen, hogy magyarázzam meg, de nagyon erősen érzem.
És hacsak nem vagyok őrült, ami teljességgel lehetséges,
azt hiszem, ön is így érez.
Szerinted Lenny Cohen elmebeteg?
Hát, nem vagyok a mentális egészség szakértője, de aha.
Szerinted az elmebetegeknek is lehet néha igaza?
Hát elmebeteg a szó, szóval valószínűleg van némi elméjük.
Újra nyeregben vagytok.
Adj egy percet neki!
- Van bármi? - Nincs.
- Helló! - Mi az? - Ezt nézd meg!
- Ő az! Szent ég! - Aha. - Megvan.
Azt hiszem, ideje ellátogatnunk Grady és Spinnelli doktorokhoz.
- Dr. Grady! - Segíthetek?
Carl Mathers, Amerikai Orvosi Szövetség.
Lenne rám egy kis ideje? Tudná nekem igazolni ennek az úriembernek a nevét?
- Úgy érti Jefferey-ét? - Jeffery. - Igen, Jeffery Hull.
AZ IGAZI NEVE JEFFERY HULL.
Üdv, kedvesem! Candy Bishop vagyok. Korábban már hívtam Dr. Spinnellit.
Nem igazán szeretem a P9-et. Szerintem a fogó egy kissé ragadós.
Tudja ki mondta ugyanezt a minap? Dr. Jeffery Hull. Ismeri?
- Egy pöcs. Mindent tud mindenről. - Azt hiszi, elméleti szakember.
Úgy kezel minket, mintha mi csak tuningoló szerelők lennénk.
De soha nem dolgoztam vele. Mindenfelé utazik.
Amennyire tudom, gyógyító tevékenységet nem is végez.
Mennem kell. Tudja, kinek van egy őrült története Jeffery-ről?
Tudja, kivel kellene beszélnie?
Találkoznunk kell Dr. Henry Price-szal.
Henry Price, igen.
- Gyönyörű otthona van. - Köszönöm!
Gondot okoz tisztán tartani, talán, mert egyedül élek, nem tudom.
De felbéreltem egy olyan profi szervezőt.
Holnap jön vissza. Rendrakók.
Igen! Már hallottam róluk, igen.
Istenem, azt hiszem az utóbbi időben egy kissé szétszórt vagyok.
Azt hiszem, nekem is jól jönne egy rendrakó.
A gyász nagyon destabilizáló tud lenni.
Hirtelen történt? Hogy elment.
- Igen, igen. - Igen.
Folyton arra gondolok, hogy ha ott lettem volna abban a pillanatban,
tehettem volna valamit, hogy megakadályozzam, tudja?
De a kocsma megnyitása bizonyos módon kísérlet arra, hogy tisztelegjek előtte.
És bármilyen bolondságnak is hangzik, ennek a Toby-kancsók is részét képezik.
- Hogy jól csináljam. - Szerintem ez egyáltalán nem bolondság.
Talán így mutatja ki a szeretetét.
Szeretné látni a gyűjteményem?
Nagyon is.
- Kicsit meredek, szóval... - Igen.
- Jöjjön be! - Örömmel.
Szent székesegyház!
Lefogadom, nem találja ki, melyik volt az első.
Nem, nem hiszem.
Abbahagynád?
Bocsi. Aggódom a barátunkért.
- Szerinted el fogja cseszni? - Nem azért.
Ezra rendes csávó, tudod?
Volt egy kódexünk, és most magányos vermonti csajokat csábítunk el.
Hogyan jutottunk idáig? Nem amiatt aggódom, hogy elcseszi.
Amiatt aggódom, hogy mi történik vele, ha jól csinálja.
Érted?
Ez hihetetlen. Mennyire odafigyel.
Nyilvánvaló, hogy olyan nagy szeretettel csinálja.
Még egy kis bort?
Csodálatos.
Megállt.
Igen, én...
Jól vagy?
- Bocsánat! - Jól...
- Nagyon csúszik a padló. Én csak... - Így. - Bor.
- Igen. - Bor. Hozom.
- Te pedig helyezd magad kényelembe. Behozom. - Helyes.
- Halló! - Én vagyok. - Megvan? - Nincs, van itt vagy csitrilliárd.
Kell egy kép arról, amelyiket keresem. És siessetek, ez egyre furább!
Mit szólnál hozzá, ha felmennénk?
- Csitrilliárdnyi különböző Toby-kancsó van. Kell neki egy kép. - Mi?
Az a szar nem lesz fent a Google-ön. Olyan alkalmi vételféleség volt.
Lerajzolom.
- Írd le nekem! - Miről beszélsz? - Mint egy rendőrségi fantomkép. Írd le!
Mit? Hogy?
Ó, milyen bájos!
Feküdj le!
Ide? A...
Aha. Pont ide, az ágyra.
Ó, milyen csodás ez a matrac. Ez... Ez az újfajta azzal a...
Nincs több beszéd!
- Jó ég! - Mi az? Mi a baj? - A Toby-kancsók.
A sok kis arc, tudod, úgy néznek minket, mint kis kémek vagy ilyesmik.
Istenem!
Fura, hogy ezt mondom?
Egy pillanat alatt megoldom.
Viszlát!
IDŐ KELL, MIRE LERAJZOLOM A KANCSÓT. TARTS KI!
- Jobb? - Igen, sokkal Ez mindent megold.
Szóval...
- Van még vicced a kancsókról? - Semmi jelenleg, nincs.
Vizet tart, füle van. Egy pasas. Tegyél rá sapkát.
- Konkrétnak kell lenned! - Az vagyok. Csíkos sapkája volt, pont itt.
- És egy madár ült a vállán, mint egy sas. - Mint egy sas vagy egy sólyom?
Így értem a konkrétat.
Nem tudom. Madár volt, oké?
- Egy... Igazából akár hal is lehetett. - Komolyan?
- Oké, mi a helyzet az arckifejezésével? - A haléval?
A pasaséval. Az az arc kisgyerek korod óta része volt az életednek.
Jól van! Ne szívass már! Olyan...
zord volt, azt hiszem.
De valahogy a szemei gyengédek,
mintha azt akarnád, hogy büszke legyen rád.
De nem fog sok mindent mondani, mert nem a szavak embere, nyilvánvalóan.
De mondjuk, ha nagyszerű napod volt, vagy igazán jó meccsed,
mint mikor megdöntöd a legtöbb megtett yard területi rekordját,
és aztán amikor hazaérsz, bámul, pontosan rád.
És nem fog mosolyogni, csak biccent feléd,
és azt mondja: "Szép volt, Evans.
Szép volt."
Ez határozottan...
- konkrét. - Igen.
Ez annyira jó!
Milyen kedves, aranyos vagy.
- Egy kissé túl sok? - Ez... - Ne... - Ne, kérlek, ne értsd félre!
- Előreszaladtam. Hülyeség volt. - Nem, csak...
- Ugyan már! - Sajnálom! - Figyelj!
Én csak nem akarom elsietni a dolgokat. Csodállak, Charlotte.
Igazán. Hagyjunk magunknak időt,
adjunk magunknak esélyt.
Mit szólnál egy reggelihez? Visszajövök, és készítek neked reggelit.
Nézd, megértem a félelmedet, de a brit konyha tényleg meg tud lepni.
A reggeli csodásan hangzik.
Gyere be!
Szóval Charlotte érez valamit. Úgy hangzik, mindent jól csináltál.
Mi a helyzet a te érzéseiddel?
Nem olyan könnyű, ugye?
Nem, nem az.
Nem.
Soha nem mondtad, hogy sajnálod.
Miért nem?
Úgysem hittél volna nekem.
Azok csak szavak.
Igen, tudom.
De mégis akartam őket.
- Mit számít, ha úgyse hiszel nekem? - Nem tudom. Próbáld meg!
- Hallani akarod a szavakat? - Igen, hallani akarom a szavakat.
Sajnálom!
Igazán sajnálom, Ezra!
Annyira sajnálom.
BUFFALO, NEW YORK
- Két cukorral, Sally Sal. - Ó, Max!
Ő az.
Dr. Price.
Elnézést, hogy a műszakja után zavarjuk. Jay Borkowski. A társam, Greta Finnley.
Csak az orvosi műhiba ügyvédeknek van társa.
Ezzel nem tudok vitatkozni.
- Ha gondja van, keresse az ügyvédemet. - Nem önnel van problémánk.
Dr. Jeffery Hull miatt jöttünk.
- Meghívhatjuk egy reggelire? - Az ortopédián dolgozott. Igaz?
Ortopéd sebészet.
Most az éjszakás műszakot felügyelem.
Gondolja, hogy az emberek eredendően jók?
Dolgozzon egy éjszakát a sürgősségin!
Mi történt a kezével?
Megtámadtak egy törött koktélos pohárral. Két ínszalagomat vágták át.
Valószínűleg nem operálhatok többé.
A rendőrség semmit nem talált, de szerintem ő volt.
- Úgy gondolja, Jeffery Hull támadta meg? - Nem láttam az arcát.
De igen.
- Miért tette volna? - Voltunk idén egy konferencián.
Tettem rá egy meggondolatlan megjegyzést,
de megszégyenítettem, ezért ártott nekem. Csúnyán.
Csak lehetőséget kellett volna adnom neki. Tudtam, hogy arrogáns.
- Csak azt nem tudtam, hogy komplett pszichopata. - Hogyhogy lehetőséget?
Félévente kéri, hogy bemutathasson egy tanulmányt a konferencián.
Ki akar oktatni minket, bizonyítani, hogy ő a legokosabb,
ami valószínűleg igaz is, de mintha csak az orrunk alá akarná dörgölni.
Annyira okos, mégis csak azt akarja, hogy a seggét nyalják.
Kérem, mondják, hogy valami szaftos dolog miatt perelik.
Olyan fura rájönni, hogy a Doktor is ember, ugye?
És megtalálni az Achilles-sarkát.
Mindenkinek van.
Nagyszerű munkát végeztél, Sal. Ugye? Pont a régi szép időkben.
Egy húron pendülünk. Tudod, még mindig elég korán van.
Nem kényeztetjük magunkat egy kicsit? Kiérdemeltük.
- Reggel 8 óra van. - Akkor Mimóza.
Nincsenek barátok a játékban, Max, csak csalók és balekok.
Azt hiszem, ezt te tanítottad nekem.
Régen meg tudtalak érinteni.
Régen nem volt rejtegetnivalóm.
Azt hiszem kell egy kis fény idebent.
Mesélj nekem erről a mexikói lányról!
Emlékszel, mondtam, hogy újra rád talál majd a szerelem.
- Ő az? - Lehetne... Nem tudnánk... - Érdekel, miért hagytad ott.
Fogalmad sincs, miről beszélsz, jó?
- Vagy talán azt tetted, amit tenned kellett. - Ne csináld ezt!
Mit ne csináljak?
A részvétedről biztosítasz, úgy teszel, mintha egyformák lennénk.
Azt hiszem, sokkal jobban hasonlítunk, mint azt elismernéd.
Ki jött kinek a szobájába tegnap este?
Hát, tudod, mit? Ez nyilván hiba volt.
És mégis bekopogtál az ajtómon.
Az mire volt jó?
Hogy bocsánatot kérjek?
Vagy talán valami mást akartál mondani? Talán köszönetet mondani nekem?
Azt hiszed, meg akarom köszönni?
Rajta! Én készen állok.
Hallani akarom a szavakat!
- Őrült vagy. - Te meg szar alak vagy.
Mindig azért sírsz, hogy mennyire akarod a kalandos életet.
És szerinted ki adta meg ezt neked, mert nem voltál elég tökös,
hogy elindulj, és saját magad érd el.
Nem tettem tönkre az életed, Ezra. Megmentettem. Szóval rajta!
Mondd ki a szavakat!
Baszd meg!
Bocs, hogy ilyen sokáig tartott.
- Jól vagy? Mi történt múlt éjjel? - Visszamegyek ma reggel.
Üzenek, ha megvan a gyűrű.
Álljatok készen!
- Jó reggelt! - Jó reggelt! Remélem, éhes vagy. - Gyere be!
- Kell valami? - Nem, nem azt hiszem, mind...
- Ó, a francba! - Mi a baj?
Elfelejtettem a tárkonyt. Az a titkos fegyverem, mondhatni.
Mázlid van! Egész jó kertész vagyok.
- Van kerted. - Virágok, zöldségek, fűszernövények. Hozok belőle.
Te... Egészen csodálatos vagy, Charlotte.
Ez a szervezőm. Hozom a fűszert.
- Beengednéd? Tudja, hol kezdjen. - Örömmel.
Sofia!
Mi a faszt csinálsz itt?
Megkaptad az üzenetem?
Fordította: Riximus
www.feliratok.info Időzítés: zimuzu.tv